From sport (“sport”) + bíll (“car”).
sportbíll m (genitive singular sportbíls, nominative plural sportbílar)
m-s1 | singular | plural | ||
---|---|---|---|---|
indefinite | definite | indefinite | definite | |
nominative | sportbíll | sportbíllinn | sportbílar | sportbílarnir |
accusative | sportbíl | sportbílinn | sportbíla | sportbílana |
dative | sportbíl | sportbílnum | sportbílum | sportbílunum |
genitive | sportbíls | sportbílsins | sportbíla | sportbílanna |